udbredte, og hans Ideer vidtomfattende ; han havde en uhyre Hu« 
kommeise, og især Lethed i ar lære, tale og skrive Sprog; hans 
efterladte Breve, der snart ere Italienske, snart Franske, Tydske 
og Danske, ere Prover derpaa; de ere skrevne hurtigen, og dog 
sielden vil man træffe Sprogfeil. Engelsk forstod han til Fuldkom- 
menhed, og talede det. I hans Ideer var Klarhed. Han afsagde 
ugierne nogen Dom; men domde han, var hans Dom rigtig. Han 
havde en rigtig Folelse af hvad i enhver Ting kunde v^ere passen- 
de. I hans Levemaade var den strængcste Orden og Huusholdning. 
Han afskyede Udsvævelser , cg higede uafiadeligen efrer Forlystel- 
ser af en ædel Art. Han havde uden Tvivl allerede dengang an- 
lagt en vidtudseende Plan for den Virkekreds, hvori han i sin Tid 
onskede at gavne; til denne Plans Udforelse behovede han Sund- 
hed, Aandskraft og Orden i sine huuslige Anliggender. Dette store 
Formaal styrede ham, der ved den mindste Udsvævelse vilde have 
nedbrudt sit af Naturen svage Legem , paa Dyds og Afholdenheds 
Bane. Hans Forhold var beskedent, og han bestræbde sig at leve 
i Samstemning med alle Mennesker. Folgerne heraf vare en blid 
Jævnhed i hans hele Væsen, og en bestandig Ro i hans Ideers Be- 
arbeidelsc. I Folge sit indre Væsens heldige Organisering havde 
han den Fordeel, Ynghnge a£ hans Anlæg sielden have, at Fornuf- 
ten i en saa tidlig Alder stod i et rigtigt Forhold til Indbildnings- 
kraftens Ild og Sandselighedens Voldsomhed. Eensidighed skyede 
han, og han indsaac allerede, hvor mangeartede Ideer og Erfarin- 
ger man fra tidligste Alder maa indsamle, for siden i et enkelt 
videnskabehgt Fag at kunne udrette noget Stort. Hans frie og 
ufængslcdc Aand passede ikke til fremmede Lærebygningcr , og der- 
for havde han altid havt Modbydelighed for de saa kaldte Brddstu. 
