195 
at mat hm vild^ giore sig- den Storhertugclige Samling saa bekienclr; 
som han allerede havde giort sig den Keiscrligc, vilde den 1 Paris 
ikke koste ham megen Tid. Man kan let forestille sig, hvad Virk- 
ning en Anbefaling fra Eckel til Monrcabincttet i Florents under 
disse Omstændigheder maatte have: Zoega erholde samme Adgang 
som i Wien. 
Zoega €r uden Tvivl fra Wien gaaen lige til Florcnts; fra 
Florents ankoin han 1783 den 30te Januar i Rom. Cardinal Bor- 
giaj dengang Mionsignof e della Propagm?da j til hv^m han af den 
daværende Pavelige Nuntius i Wien, siden efter Cardinal Garnmpi 
var anbefalet, modtog; denne kundskabsrige og talentfulde unge 
Mand med den inderligste Glæde. Enhver, der har været i et lig- 
nende Forhold til Borgia-, kiender den Inderlighed og Uforbehol- 
denhed, med hvilke han ved sine rige Skatte tif allehaande Oldtids« 
minder sogde at være slige iærbegierlige unge Mænd til Nytte. 
Zoega var en af dem, der forst gav ham et stort Begreb om Dan- 
ske Lærde, og lagde Grunden til den Forkiærlighed , han siden 
havde for alle Danske. Cardinal Borgio's Montsamling var en af 
de betydeligste i Rom. Hans Smag for Ægyptiske Oldsager, næ- 
ret ved de Ting, som Tid efter anden af Missionærer sendtes ham 
fra Ægypten, hvis Rigdomme i denne Henseende cre uadtommeli- 
ge, havde stor Indflydelse paa denne Montsamling. Den var' der- 
for allerstærkest i Monter, prægede i Ægypten under de Romerske 
Keisere; han eiede endog Sieldenheder, som ikke fandtes i store 
Cabinetter. Denne Montsamling forskaffede Zoega mange nye 
Ideer. 
Bb a 
