^09 
Hm. Zoega Numt Aegypfti ImperatoriL Zoega har allerede i disse 
Undersi>gclser blot ved sin grundigere Indsigt i det Coptiske Sprog 
store Fortrin for Jablonski. De fleste talentfulde Skribenter og 
Videnskabsmænd have Aarsag i deres .Leverids senere Aar at for- 
tryde, for tidligen at have n^iist sig som Skribent; Zoega hand- 
lede deri fornuftigere ; han traadde ikke frem som 'Skribent, fo- 
rend han havde naaet den dertil fornodne Dannelse, og var sik- 
ker derved at kunne udrette noget til sin Videnskabs Tarv: der- 
for erholdt han qg strax ved dette sit forste Verk en almindelig 
Agtelse, Cardinalen skierikede Forfatteren det hele Oplag ; Zoe^ 
ga havde og den Tid giort Cardinalcn betydelige Tienester ved at 
ordne hans Montcabinet og gidre en Fortegnelse derover, samt 
og ved at ordne hans Museum i VeUetri. 
Aaret 1786 kom jeg til Rom. Jeg var i de folgende 
til tre Aar allevegne med Zoega i Museerne , hos Kunstnerne, gien- 
nemvandrede med ham oftere Roms Omegn, tog Deel i mange af 
hans archæologiske Undersøgelser, og var stedse Vidne til og Be- 
undrer af den utrættelige Iver, med hvilken han uden Ophor 
rykkede frem imod sit store MaaL Det iaae af Naturen i Zoega s 
Tænkemaade, ugierne at tale om sig selv, og aldrig at tale om 
hvad han agtede at giore. Man saae ham blot handle. Alt 
hvad han foretog sig havde Udseende af Morskabsverk ; og dog 
var Alting hos ham Plan og Overlæg. Naar man derfor vilde ny- 
de godt af hans Fortrolighed, maatte man strængt afholde sig fra 
Sporgsmaale, der angik hans Person og hans Foretagender. Kom 
undertiden et didsigtende Sporgsmaal, gav han een Gang for alle 
dette Svar: "Hvad jeg kar i Sinde at giore, er jeg endnu meget 
Vid. Seh Skr. V Deel, 11 Hafte 1807, D d 
