212 
^ralogisk Verk for,- der giorde hatn dctre Ophold nodvcndigt. 
Dolomicu og Zoega agtede hinanden meget hoit, og uagtet de 
dyrkede gandske. forskiellige^ Videnskaber,: hentede de dog meget 
Lys fra hinanden, 
Aaret 1789 giorde Zoega- og jeg en Reise sammen til Ve- 
fredig. Paa Veien opholde vi os noget i Fiorents, Bologna og 
Ferrara: paa hvilke Steder Zoega korteligen gientog de Underso- 
gelser , han tilforn havde giort. I Venedig havde vi en fælles 
Bestemmelse,- men saasom han begyndte ar fole sig svag, og 
frygtede at falde i en Sygdom, reisre han, efrer og her at ha- 
ve gientaget sine: tilforn giorte Undersogelser , tilbage til Rom. 
Zoega fortsatte fremdeles af alle Kræfter sin videnskabelige 
Flan: denne Plan var nu i en Række af Aar hans eneste Beskæf- 
tigelse. Havde han været i Embed, var dens Udforelse med alle 
hans store Ævner og Anlæg bleven ham aldeles umuelig. Han 
havde endnu ikke noget bestemt Verk i Sigte : just derte uind- 
skrænkede Blik i hans Studereplans Iverksættclse forskaffede ham 
den Rigdomsfylde og Selvstændighed, man siden i hans trykte 
Verker finder. 
Pave Pius den Slette var meget opmærksom paa de i hnns 
Tid uopstillcde Obelisker. Næst efter Sixfus den Yfjnfr viste hm 
af alle foregaaende Paver i denne Henseende den storste Vii kjom- 
hed. Han elskede Pragt og alt hvad der kunde giore hans Navn 
glimrende for Eftertiden. Aaret 1786 havde han ladet den ene 
af dem, som fordum stede i Angustus's Mausoleum, opstille 
