Liv, der ellers maaslcee vilde have staaet alt for meget i det 
Dunkle, kunde faae sit sande Lys> og hvad herefter sættes -i 
Forgrunden, bedre kunde hæves* 
Under disse ugunstige Omstændigheder var Zoeg^a dog i 
Midten af Aaret 1793 saa vidt med sit Verk, at han havde næ- 
sten 200 Sider trykte. Han havde da faaet Ende paa den Deeh 
der handler om Obeliskernes Natur og Brug; tog nu fat paa den 
Deel om deres Oprindelse og Historie, og haabede dengang ved 
Enden af Aaret at være færdig med det Hele. Obeliskernes 
Tegninger toge Zoega megen Tid bort. Han maatte næsten be- 
standigen staac over Tegneren, da det uden denne Paapassenhed 
ei var raueiigt at faae en Hieroglyph rigtigen tegnet. Kiendere 
have og beundret den Noiagtighed, med hvilken disse Tegnin- 
ger ere giorte; man veed nu, hvem Ndiagtigheden skyldes. 
I Midten af Februar 1794 var Verket rykket frem til nre- 
sten 300 Sider; med 400 haabede Forfatteren at ende det. Pa 
vens Villie var Zoega et Bud, han i sin Stilling noie maatte ef- 
terkomme. For altsaa at tilfredsstille denne sin mægtige Beskyt- 
ter afhandlede Zoega i sit Verk om Obelisker Æmnet om Ægyp« 
ternes Begravelsesskikke , og sogde at fremstille Resultater af hvad 
han angaaende Mumierne enten selv havde lagt Mærke til eller 
fundet hos Andre. Alt dette var dengang trykt. I samme 6ie- 
med agtede han at udbrede sig over adskillige Materier, han el- 
lers loseligen vilde have berort, nemlig Pyramiderne, fra hvilke 
han vilde gaae over til Hieroglypherne og Alphabeterne. 
Vid. Seh Skr, V Deel , U Hafte i g 07* E e 
