225 
Strax i Begyndelsen af Aaret 1793 erholdt han i Breve fi-a 
Reventlow j Bourke og Munter Efterretnig om de i hans Ansog- 
ning til Kongen yttrede Onskers Opfyldelse. Denne kom just 
i det rerte Oiehiikj da hans af idelige Ængstelser meget svække- 
de Væsen ellers sikkerligen var gaaet til Grunde. Disse ædle 
Mænd skyldes de for Litteratur, Videnskaber og Kunster gavn- 
rige Aar, Zoega endnu levede. Han selv folede, hvad han 
skyldte disse Mændj, og hans Breve erc skionne Minder, hvor- 
ledes han folede det. 
I Januar s. A. vare Kohberne af hans Verk om Obelisker 
saa nær færdige, at han med Sikkerhed kunde regne, at sec det 
næste Maaned udgivet. 
Den derpaa folgende 15de Februar oni Middagen opreistes 
Frihedstræer, under den forsamlede Mængdes almindelige Fryde- 
raab , paa Capitolrum i Rom. De dermed folgende Omstændig- 
heder ere af vore Dages Historie bekiendte. Zoega var rolig 
Tilskuer af denne pludselige og i mange Henseender lærerige Om- 
væltning. Her var det, han hostede Frugter af sit vise Forhold 
som Borger under den forrige Regiering. Han havde ved sin sin- 
dige og beskedne Adfærd ingen egentlige Fiender, end ikke blandt 
Roms Lærde: jo mere disse nærmede sig ham i sand Fortieneste, 
jo storre Agtelse havde de for ham. 
Den 17de derpaa erholdt "han en Skrivelse fra Commertscol- 
legiet i Kiobcnhavn, der stadfæstede det, hans Venner allerede 
havde mældt ham , nemlig at han af Kongen var udnævnt til Dansk 
Vid. Sel Skr. V Deel, II Hafte 1807. F f 
