£28 
altid i Venskab var" bestandig 3 og i slige Forhold havde et af 
Naturen meget omt Hierte, var herover inderligen bedrovet. 
Han sorgede over Cardinalcns som over en Faders uheldige Skiæbne. 
Hans Hierte sonderknusedes næsten ved et^Brev, han fik fra ham, 
da han var i Livorno, og agtede at begive sig til Padua. Man 
har et Udtog af dette Brev, der viser Cardinalens dybe Mismol 
og sdrgelige Forfatning. Zoega folede denne sin gamle Beskyt- 
ters Nod saa meget stærkere, som han for Oieblikket ikke saae 
mindste Udvei tii Hiélp, Efter nogen Betænkning hæftedes hans 
BUk imod Danmark. Alle , han i Fædrelandet stod i nogeli For- 
bindelse med 5 og som han troede kunne og ville virke til hans 
Maal, satte han strax ved Breve i Bevægelse, og Vendingen, 
han gav Tingen, giorde Virkning: det var ikke Venskabs An- 
liggende ailenc 3 det var Landets Hæderssag. Vor ædelmodige, 
vise og faderlige Regiering ansaae Tingen fra samme Side, og 
Cardinaien var inden kort Tid hiulpen. 
Zoegns Verk om Obelisker laae i denne Omvæltningstid i 
Trykkeriet næsten som glemt. Bogtrykkeren fordrede af den 
offentlige Casse Skadeslosholdelse: indtil desangaaende toges Beslut- 
ning, bleve Exemplarerne under Beslag. 
Den forste Afhandling, han i det Romerske Nationalinstitut 
forelæste, udgiorde en liden Deel af hans Undersogelser over Mith- 
ras, 
J et Fransk Brev fra Zoega til Biskop Miintcr, dateret a 
Kbmey ee 9 ventosei an 7, finder jeg et af hans Arbeider, 
