232 
Historie, er uomstodelig. Det kan aldrig nægtes, at en For- 
fatter, der skriver et Verk De orig'iue et usu obeliscorum , og 
deri med uimodsigelige Beviser godrgidr, at Ægyptiske Obelisker al- 
drig have været Begravelsesminder , og desuagtet i samme Verk 
udtommer Æmnerne om Ægypternes Begravelsesskikke, deres 
Mumier og Pyramider, jo handler imod Logik: Zoega har der- 
for næsten af alle Kunstdommere maartet taale denne haarde Cririk 
med meer eller mindre Srrænghed. Efter hvad i det Foregaaen- 
de er berettet, falder denne Cririk bort. Efterverden kiender nu 
fioiagtigen Verkets Oprindelse, Fremgang og Fuldendelse, og 
vil domme biliigen. Denne Critik har pta Zoega s Vegne ofte 
giort mig ondt j jeg har derfor x'\aret 1807 ved en Recension i 
Zeitimg fiir Litteratur und Kunst in denKanigt, Danischen Sfaciten 
sogt at meddele mit Begreb om dette Verk: dog maa jeg tilstaae, 
at Verkets Historie dengang ikke var mig saa noie bekiendtj som 
nu. 
I Begyndelsea af Aaret igoi havde Zoega Udsigt, at vor- 
de ansat i Kiel som Professor i Archæologien. Med Hensyn til 
hans Born, især hans Son, der omtrent var fire Aar, og hvis 
Opdragelse for Fædrelandet nu maattc begyndes, var denne Ud- 
sigt ham meget behagelig. Under igde Marts s. A. indsendte 
han en Ansogning til Kongen om denne Ansættelse, 
Samme Aars Sommer arbeidede Zoega paa sin Topographie 
af det gamle Rom , ct Æmne, der aliene i Rom med Held kun- 
de behandles. Dengang meente han, at vel ikke noget Nyt kunde 
siges; men det Hele, troede han, kunde behandles bedrej 
end hidindtil skeet var. 
