245 
livorrli Zoega- fra den Tid , han vaigde* Arcliæologie til sk Ho- 
vi^dhig, ideligen havde' forbereder sig.. I de Gamles Basrelieffcr 
findes saa- megen Aand ?- saa mange" skionne^ Ideers Anvendelse og 
saa megen Rigdom i Henseende ril Kunsrideer og deres Sammensæt- 
ning, at de udgiorde> saa ar sige 5 hans Yndlingsstudium. Hans 
lærde Papirer indeholdt ak hvad sandt og nyttigf, der om disse' Old- 
tidens Kunstminder kunde siges. Han forudsaae, ar hans bedste Ung- 
domsarbeider ved^ dette Foreragendes .Opgivelse vilde blive Efter- 
orden ril ilden Nytte. 
r Januar 1809 havde hans Son'j hans yngste Datter og eii; 
Ferson af Tyender været stærkr angrebne af Halsbetændelse og 
Feber, der denne Vinter vare iheger gængse i Rom. Disse Syg- 
domme havde' i 10 ril 12 Dage og Nærter foraarsaget ham en be- 
Mandig Uro: imidlertid vare disse Syge komne sig, da han selv 
den rsre Februar, efter nogen UpasseHghed i Forveien, angre- 
bes af en galdeagrig Feber. Han tilskrev dette nogle smaa For- 
trædeligheder, han nyligen havde havt , og haabede , at Sygdom- 
men snarr vilde gaae over, da han' oftere havde havr slige Febre 
uden alvorlige Folger. Midlerne hans Ven og Læge Dr, Kohi- 
rausch anvendte, havde heldig Virkning 3 og han synres i Be- 
dring; men Sygdommens 7de Dag befrygtede Dr. Kohlraiisch a£ 
visse Mærker Sygdommens Overgang ril en Nervefeber: hvilken 
øg indtraf Natten imellem den 7de og 8de. Man lod kalde en 
af Roms beromteste Læger Dr. Lupi. Men alle af Lægerne an- 
vendte Midler %^are forgieves, og han- d od e^ uden at lide meget, den 
3:0 de Februar Før middag KL lof. 
