Middekfstand fra Solen folger en regelmæssig fortskridende Pro- 
gression 5 hvilken ved Opdagelsen af Uranus er bleven bekræftet. 
Dog var der imellem Mars og Jupiter et uforholdsmæssigt stort 
RiuHj i Sammenligning med de ovrige Planetbaners Afstand. Man 
formodede derfore med Ret, at en os ubekjendt dunkel og usigt- 
bar Pianet der maatte have sin Bane. Men i Stedet for een Pla- 
net fandt man fire, samlede og forenede i en Gruppe, og just 
i den Afstand fra Solen, som den manglende Planet, i Folge 
den antagne Progression, maatte have. At fire Planeter vandre 
imellera Mars €g Jupiter strider ikke imod Progressionsloven, da 
disse fire nye Planeter næsten have samme Middelafstand fra Solen, 
og vandre i besynderligt forenede Baner i fredeligt Naboskab om- 
kring Solen. De niaae derfore tilsammentagne ansees fo.r at ud- 
gjore et heelt planetarisk Volumen, som supplerer den manglende 
Planet. Det er vel sandt, at denne omtalte Progression hidtil 
ikke mathematisk kan bevises, men er ikkuns empirisk udledet 
af analogiske Slutninger, og grunder sig ikke paa nogen os be- 
kjendt Naturlov; men da Afstanden af alle hidtil bekjendte Pla- 
neter stemmer overeens med den , kan man vel ikke ubetinget 
forkaste den, eller nægte, at den i det Mindste fremviser Spor 
af en virkelig, men forborgen og dybtliggende Naturlov, hvil- 
ken den menneskelige Forstand endnu ikke har formaaet at igjen- 
nemtrænge, og kan derfore ikke ansees for noget tilfældigt og 
fclindt Slumpetræf. ^) 
*) Det er bekjendt, at Kepkr, vejlec?et af vor udoJeh'ge Landsmands 
Tycho Brahes talrige og ndjngtige Observationer, fandt Planeternes 
sande Beva^gelseslove allcne ved Induction eller Erfarings uden at kjen- 
de Naturkræfter, som bevirke disse Beva^gelser, endskjont han rig- 
