64 
åisse Tildrågelsoi' Dionysos fraværende og Baccliantlnderne med 
Satyrerne ængstellgen sogende deres Anforer i de omliggende 
Landskaber, indtil han paa ny fremtræder, for at fortsætte sit 
Tog paa Indien. Men^ Iivad enten Konsteren , ved at udar- 
bejde dette Marmor^ har heri fulgt nogen ikke til os kommen 
Digter, eller i denne Deel har tilfojet noget af sit eget Genie, i 
det han viser os Dionysos nærværende ved Lykurgs Qualer , 
saa har dog Compositionen unægteligeu vundet meget derved, 
at den fremstiller os denne Gud triumpherende over sin Fjende« 
Han sees ganske nogen« 
Og afbildet i den Alder, da Manden er skjonnest, naar han 
netop kommer til de Aar, hvor han har sin fulde Styrke, end- 
nu viser en Deel af hin Ungdommens Delikatesse, som med- 
deler skjonne mandlige Legemer noget Qvindeiigt, og forer til 
den de Gamle saa behagelige Forestilling, om begge Kjons har- 
moniske Forening i et eneste Væsen. I hans Aasyn hersker 
et langt hojere Skjonhed, end man skulde vente af en saa 
Mars, snart for Rigdommens Genius, men almindeligst for Bacchus, 
som jeg formoder, fordi Arftberne tilbade deres Dusares, som den der 
foreslod Markerne, og udbade sig hans Yndest i Henseende til Daddel- 
træernes Grode og Hjordernes Frugtbarhed. Jeg afholder mig fra ar ud- 
brede mig videre over denne Materie , da jeg allerede har handlet der- 
om i mit Skrift om Obeliskerne, hvor jeg har anfort en Mængde 
Stæder af de Gamle desangaaende , et Værk, som jeg haaber, engang 
ekfti komme for Dagen, uagtet det nu allerede paa 3die Aar har ligget 
begraven i Bogtrykkeriet. (Sect, 4. Cap. I, §. 5. p. ac5- et seqq.) 
<4) Hyma. Orph. 45 } 3. 
