runde Steen f for at htio^^Q Stenenes afte rundagtJge Form, paa 
-hvilken de ' Gamle vare opmærksomme , og som ligeledes ooi- 
tales hosPlinius, der udtrykkelig paa detSted, hvor han afhandler 
Gemmas ceraunias, anforer en Græker Sotacus, som siger, at 
eet Slags af dem er rundt og sort, og kaldes Bætyli* Han mel- 
der tillige, at man tillagde dem store magiske Kræfter^ '^j. For- 
resten bleY Navnet Abaddir, hvad Oprindelse man og vil 
tilskrive det, ligesaa længe bekjendt som hiint forste, og er 
formodentlig ikke gaaet under, forend hele det phoniciske Sprog. 
Thi Angustinus kjender det endnu, og taler om Abbaddirerne ^ 
som om Guddomme den Numidiske Almue dyrkede ^ 
III. 
Fædrelandet til disse Stenes guddommelige Dyrkelse var uden- 
tvivl Phonicien og Syrien, Der synes enten fra de ældste Ti- 
der af mange at være nedfaldne, eller man har der været 
meest opmærksom paa dette Phænomen 5 og derfor findes ogsaa 
i disse Egne endeel Efterretninger om dem* Det vil maaskee 
ikke være af Vejen, her i Korthed at samle dem af de gamle 
Autorer* Dog troer jeg ikke, at enhver Steen, man i et Tem- 
'^^) Per illas (ceraunias gemmas) qiiæ nigræ sunt et rotundæ, urbes expugnarf 
et classes (Sotacus refert) easque Bætulos vocari. Hist- nat. L. JkX-XVII 
Cap.g» Andre som vare lange > kjeiid te Sotacus ogsaa j de sammenlig- 
nes med Oxer, og kaldes kun med det almindelige Navn Cerauniæ. 
'5) Augustin! Epistola ad Maximum Madaurensem» Miror quod nominuta ab^ 
surditate commoto in mentem tibi non venerit, habere tuoe et in Sacer- 
dotibus Eucaddires et in Numinibus Abbadires. Ep. 17, ed. Maurinæ 
al. 44. 
Vid, Se/f. Sku m Det, I Hceftt. Q 
