A-t optage Kart over en Sokyst er ikke af de letteste ArbeJ-* 
der for Landmaaleren, især fordi Kysten bestaaer af uregel- 
messige krumme Linier, hvoraf folger, at en stor Mængde 
Punkter deraf maa besteinmco og afscettas paa Kartet, saafremt 
det skal blive nogenlunde nojagtigt. Ved de sædvanlige Land- 
maaiingsmethoder maa ethveit Punkt, bestemmes ved at obser- 
veres to Gange, saasom: naar det bestemmes ved to Sigtlinieri? 
Overskjæring, maa det observeres fra to forskjellige Stationer, 
Skal man bestemme det ved at sigte dertil ikkun fra en ene« 
ste Station, maa dog end videre gjores denne anden Observa- 
tion , at dets Afstand fra Stationen maales , men at maale en 
Linie for livert Punkt, som skal anlægges paa Kartet, medtager 
megen Tid, Ved den forstnævnte Methode med Liniers 'Over- 
skjæring moder blandt andre Vanskeligheder ogsaa den : at 
mange aF de Punkter^ som kan sees fra en Station, kan ikke 
tillige sees fra en anden, og mange Objekter (saasom Punkter 
i en Sokyst) om de end kan sees fra to Stationer, have dog 
T a ■ 
