I Go 
Papiret i deres rette- Afstand og Still'ng med hyeraudre, forndsat 
at inaen Fejl ved Afsætningen indlober; det er kun Vinklerne 
mellem Linien ?d 2n og de ovrige I^inier, saasom N M A, 2s M B, 
NIuC o. s. V,, der alle blive fundne storre end de virkelig ere^ 
kvilket ikke kan irembringe Peji paa Kartet, da M IS' er en \il- 
i:aarlig Linie, og dersom ma.n kun havde draget den i Direktionen 
niere mod vensrre Side, saa var ethvert observt-ret So- 
kystpunkt, naar Instrumentet havde åen ommeldte Afvigelse, 
netop blevet anlagt paa det samme Sted paa Papiret, som om den 
forste Linie var dragen i Direktionen M N og Instramenret havde 
været frit for Af^'i£;el5en aF den horizonta.e AUiidade fra at yære 
pai'aliel med den vertikale Cirkels Plan. 
§■ i4- 
Det er og en Fordeel ved den her beskrevne Methode, at 
enhver Pejl i Vinklernes Observation ikkun har Indflydelse paa 
det Punkt i Kysten, hvortil blev sigtet da Fejlen indlob; en saa* 
dan Pejl forplantes ikke paa de andre Punkter, da e:hvert Punkt 
bliver for sig observeret og anlagt fra Stationen , og intet Punkts 
Beliggenhed grundes paa tbrlien bestemte Punkters nojagHge Af- 
sætning. 
Paa ethvert Kart udfordres en ]\Iaalestok eller Skala aftegnet, 
hvorefter man kan bedomme om Kartet indbefatter en stor elier 
liden Deel af Jordens Overflade; det bliver derfor Sporgsmaal : 
hvorledes en saadan Skala kan afsættes paa etSdkystkart, som paa 
foranforte Maade er forfærdiget. For at opnaae dette bliver det 
