204 
5. Iv.rir '^fe derimod centrale Solforinorkolser , hvilke da 
niaae Yæ<e ente ^ torair- eller ringforinige , saa kan der i den 
nye Ma?(re som caaer foran elier folger efter den , ej skee 
no^en Maantformorkclse* 
Jes ko^nmer nu til Observationen af Maaneformorkelsen 
den 26 Januar 1804. Hinm:elen var i Begyndelsen overtrakt 
med tynde Skyer, hvilke gjorde Observationerne noget nvisse. 
Det forekom mig som Maanen begyndte at tabe noget af sin 
Glands KL 8- 43'- ^o"' sand Tiid ; Skyggen syntes at berore 
Maanens Rand KL 8* 4V- 45" » f ormcirkelsen var ganske 
vist begyn it KL 0» 4<^'» 10". De fiine Dampe gjorde det 
saare vanskeligt, rigtigen at treffe disse Tidsmomenter* 
Derefter blev observeret Indgangen af Pletterne Tycho, 
Bnlialdus, Gassendi, Snellius og Langrenus. KL 9. 56'. 42" 
syntes Formorkelsen at begynde at aftage^ de tynde Skyer 
begyndte at fordele sig,. Luften blev renere og Maanen tyde- 
ligere. Ved Pletten Tycho's Udgang bemeikede jeg en ^^sya- 
derlighed 3 at da dette Craterformige store og brede Bjerg kom 
i Skyggen, syntes den at deele sig og at oinringe Pletteji , saa 
at den ej laae i Skyggens egentlige Bue, men Skyggen gik ud 
som en halv Cirkel omkring Bjerget. Dette kunde ej yjre 
Bjergets egen Skygge, som blandede sig med Jordskyggen; thi 
Bjergets Skygge burde falde paa den modsatte Side og inde i 
