^19 
pTiysikus Scheel, som yar nærværende yeå delte Forsog, troede at 
disse Indvendinger maatte ndjer« prores* Man gik dem derfor 
i Mode Ted at anstille det samme Forsog i en sex Fods }io| 
Tonde, som man havde forsynet med Huller saayel i Bunden 
som paa Siderne^ dog kun til en Hojde af 6 Fod, Tonden 
sank man ned i Havet paa en Dybde af fem Fods Vand og 
holdt den opret sta aende v^d Steen i Bunden^ Tonden fyldte 
sl;g nu selv med Yand igjennem Hullerne, hvilket derved tilli- 
ge stod £ en stedsevarende ForeeRing med Vandet i Havet^ 
Man slap heri tvende levende Torsk, som befandt sig over- 
maade vel deri formedelst den bestandige Fornyelse af Vand^ 
der havde Sted g jennem Ton dens Huller. Man vedligeholdt 
en Rogskye i Aabningen af denne Tonde i trende Timer den 
ig Oetober 1804 om Aftenen, da Lul tens Temperatur var 7 Grader 
og da det blæste temmelig af Vest-Nordvest. Herr Assessor 
Rafn havde den Godhed at undersoge med mig disse Fiskes 
Tiistand strax efter Rogningen. Vi fandt dem begge levende 
og pladskende i Vandfladen. Vi sluttede heraf, at de formo- 
dentlig havde lidt af Tangrogen, raen Dagen derpaa vare de 
endnu levende og fandt sig endnu i samme Tilstand de syv 
folgende Dage. Man gjentog dette Forsog flere Gange, holdt 
Tangrogen saalænge over Vandfladen, at Vandet i den overste 
Deel af Tenden havde Smag deraf, men alle anvendte Bestræ- 
belser for at dræbe Fisken ved Tangrogen i denne Tonde vare 
forgjæves. De kom ofte op inod Tangrogen, taalte, at Tang- 
rogen blev pustet paa dem, gik igjen under Vandfladen og af« 
vexlede saaledes deres Stilling i Tonden ved at gaae op og ned 
i den. 
Af disse Forsogs Udfald lod det sig allerede forud slutte, 
hvorlidet man havde Haab om at dræbe Fiskene i Havet ved 
Eg2 
