239 
at opdage^ hvad der havde gjort hans Forsog tirigtige, og for- 
fort ham tii at fremkomme med en saa paafaldende nye, men 
tillige falsk Erfarings Sætning. 
Det lange Ror (6), hvorigjennem de lettere Gasarter skulde 
gaae, blev gjort af Metal, skruet til Centrum-Hullet paa Ski- 
vens overste Flade (7) og forsynet med trende Træskiver (8, 9, 
10); den nederste heraf havde passende Huller for Æggene, 
hvori de kunde staae uden at berore Messingskiven, de tvende 
andre Træskiver havde derimod en ophoiet Rand i Omkredsen 
og en fremstaaende Ring i Midten for at holde den Fugtighed, 
som jlen saltsure Kalkjord trak til sig* Aabningen , hvorigjen- 
nem de tungere Gasarter skulde gaae, eller Sidehullet (ii)\, 
saavel som Centrum-Hullet, blev paa Skivens nederste Flade for- 
synet med en fremstaaende Hals (12), der udveridigen havde 
Skruegange og indvendig et slebet Hul, som udgjorde et med 
det i Messingskiven. Tii enhver af disse Halse blev indrettet 
et Ror med tvende Knæer (13) og af den Længde, at det ene 
kunde staae uden for Skiven, naar det andet var sat i Halsen. 
Enden af det yderste [Knæe blev forsynet med en Hanskrue 
for at modtage en Hane (i4)> hvormed det kunde tillukkes og 
forenes med en Blære eller det pneumatiske Apparat. Enden 
af det andet Knæe blev sleben ind i Halsens Hul, omgiven 
med en skivedannet Ring (15), som svarede til den nederste 
Halsflade, og under denne Ring med et bevægeligt Skruelaag 
(i 6) som kunde skrues fast paa Halsen ved Hjelp af en Nog- 
le (17) og derved presse Rorets Ende ind i Halsens Hul, og 
den skivedannede Ring mod Halsfladen, saa at Roret derved 
blev sluttet hermetisk til Klokken. Til begge Halse hayde 
man desuden tvende Skruelaage (18), hvormed Halsen kunde 
tæt lukkes, naar hiint Ror blev taget ud af den. Med en 
