t^g saaledes> ved at sættes i et vist Forhold til den udvortes Na- 
tur, forvandle sig selv tii et Dyr* Den Kraft som sætter det i 
Stand til i la'ig Tid at modstaae de chemiske Affiniteter > kan 
ogsaa udslukkes ligesom Froets* Her er da ogsaa Liv uden kjen* 
delig Liusyttring, 
Gaae vi nu derimod over til det som] viser sig for os 
efter Forvandlingen af Froet og Ægget, saa finde vi, at hiint 
som Plante, dette som Dyr, frembringer kjeTiåeligs Livsyttringer, 
og at den inciterede Kraft viser sig tydeligen for ethvert 6je i 
deus Fhænomener^ ' 
See da hvad der ligefrem kan uddrages af det, som nu 
er sagt: 
i) Alt hvad som har Liv adskilier sig fra den dode Natur 
derved , at det modsætter sig de chemiske Affiniteter , og at det 
ved Incitamenternes Indvirkning kan frembringe Livets mærkbare 
Pheenomener^ Dette er Livets C/iarakten 
!2) Mueligheden af begge disse Slags Livsyttringer, forud- 
sætter som nodvendigt en Kraft hvorved de bestemmes^ Denne 
er Livets pressen. Fornuften kan ikke bane sig nogen Vej herud- 
over; den nojes med at gjore denne Kraft sandselig, ved at be- 
tegne den med Navnet Incitabilitet. 
Livets Phæjiomemr udgjore altsaa Livets Charakicr; Ltvskrctf'^ 
ten, som bestemmer dem, (^cts Flæsen, 
