66 
Stubhvaten gives undertiden a£ 50 til 54 Fods Længde, do^ 
falder den i Almindelighed mindreø og den er temmelig tyk efter 
dens Længde, ved Lallerne tykkest og småler siden af bag ud- 
især hvor Ribbenene slippe, og de rette Halehvirvler begynde- 
thi der bliver den mere trind og tager hastigere af i Breden ind- 
ril Roden af Sporen , hvor man kan favne den omkring* 
Hovedet er temmelig langsnudet,- og Hiver fra NæsehuIIer- 
Be, eller fra Midten af, mere og mere afkneben til For- Enden, 
som dog er betydelig bred og but afrundet, thi det er allene Si- 
derne og Underdelen der knibes noget af, Panden eller Overde- 
len derimod gaaer ingenlunde skraa ned, men staaer lige ud> 
og har dette besynderlige, hvorved denne Hval maaskee best 
kunde sk}ælnes fra alle andre , at foran Næsehulferne gaae 3 Ra- 
der fladrunde Bugler, som ere kredsrunde, r Ligning med en 
laqveret Snuusdaase, rtemlig: 1 Rad langs midten, og 1 paa 
hver Side, der give et artigt Syn, da ellers ikke paa hele Hva- 
len rindes sligt. 
Den har 2de Næsehntter, eller Blæseror, Jevnfides ved 
hinanden, omtrent midt paa Hovedet *) i en hojhvælvet Bukkel, 
men, naar den med sit Dæksel fra begge Sider lukker til over 
dem, blive de kun som eet, da Sidedækslerne næsten rore hin- 
anden i Midten. 
*) Hos Linne og Artedi heder det vel, at den har dem "in rostro" men 
Snuden kan og siges at begynde ved Hovedets Midte. Martens 
trækker dem derimod forlangt tilbage, da han sætter dem i Nak- 
ken (see Adelung L c» jevnfor Egede 1. c, p. 42.) 
