7* 
•frianus) og et slags sma<i sorte Skib - Snekker , som jeg har kaldet 
den nordiske Kronjagt (Argonauta arctica) og beskrever ander Hval- 
Jfaset i vort Sejskabs nye Skrifter iste Deel p. 567 med Figurer, 
af hvilke sidste det da vrimler i det gronlandske Hav; thi andet 
findes paa den Tid cj i dens Mave. Naar den vil æde, aabner 
Hen sit Gab at .indsluge en heel Deel Vand med alt dets Indeha- 
vende, og sees endog ofte at holde Gabet aabent oven for Vand- 
brynen, derved udspendes Svælget, og Bug -Furerne udvide sig, 
saa det rode sees, ligesaa seer man den Ieverfarvede Tunge i 
Halsen imellem .de sorte Barder og den hvide Gane, hvilket tii- 
sammen giver et herligt Syn; men, naar den har opsuget hvad den 
vil, lukker den Gabet igjen og spruder Vandet fra sig imellem 
Barderne; Fiskene og Snekkerne maae da blive inden for, hin- 
drede ved Bardernes ænge .Mellemrum og Haarene paa deres ind- 
vendte Kant. 
Den foder kun een Unge ad Gangea, og det om Foraarct; 
samme folger sin Moder, indtil hun faaer en yngre, hvilket vel 
ikke skeer alle Aar, thi ofte seer man den Unge, som folger 
Moderen, at være temmelig stor. Denne sin Unge gjor hun 
sig særdeles Umage for at beskjerme, og viser sig aldrig dristi- 
gere eller farligere, end i dette Fald, rhi , om man vil dræbe 
Ungen, slaaer hun stærkt med Sporen i Vandet omkring den 
for at bringe den til at dukke under, og, iersom en Baud da 
kom dens Spor nær, var den let kantret; det lykkes den og 
ofte saaledes at drage Ungen med sig, om samme end er stærk: 
saarct og maatte faldes i Fangernes Hænder; for at hindre det 
