9i 
ferbinder dem med samme. Ormen selv , som beboer denne Ska! f 
h.u- jeg vel sdgt af beskrive i min Fauna 1. c. , rnen den fortjener 
dog en omstændeligere Beskrivelse, end der kunde rages Rum til. 
Det forste af den, som falder iOjne, er en lasket, guuiagtig, no- 
get opsvullen Hud , som dækker det oversre Bægers Munding fra 
Side ril anden , og har en Skramme midt i , stilende fra den midter- 
ste bojede Udkant (eller spidse bogede Ende af en af de storste Skal- 
stykker) til den midterste ret opsraaende Udkant (eller den spidse 
Ende af en af de mindste Skalstykker), som er lige tvert over for # 
dog uaaer denne Skramme ej ganske til Skallen; paa den Side mod 
den ret opsraaende Udkant er den Skallen nærmest, og bar en boj 
•opsraaende Spids, som dannes af ade Hudlæppe, een fra liver Side» 
til at lukke op og i for Ormen, som igjennem Skrammen skyder 
sig ud og ind.; disse 2de Hudlæppe blive mod den .anden Side la- 
vere og lavere, indtil lidet over Midten, hvor Skrammen endes^ 
berpaa folge de ovenan forte 2-de srnaa Dæksel- Skaller eller Klappe. 
Under denne Overhud ligger den egentlige Orm vendt med Vom- 
men mod Skalklappene, hvor den og er forenet med Huden selv, 
men med Mundingen vendt mod Hud-Dækselets ovenmeldre spidse 
Forhojning; fra Vommen ga&er en lang Hals, paa hvilken den har 
i alt 24 Arme, som sidde parviis, 6 Par paa hver Side, 2 og 2, 
paa een og samme Rod-Stilk; de bave alk ved Roden en hvid 
baard glat Bruske , især de nederste, men Armene selv ere rodgraa; 
de yderste ere længst, dog ej megen Forskjæl paa de 6 yderste Par 
i Længden, disse sidde og tæt ved hinanden og udgjore Fordelen ; 
midt imellem de to yderste Pars Redder findes en smal lang Sna- 
bel, som et Sueror, der er meget længere end Armene, og bar 
ved Grunden paa bageste eller underste Side en udvidet Aabnmg, 
M 2 
