92 
der lober igjennem hele Halsens Huulhed indtil Vommen, hvilken 
jeg derfor holder for Rumpe- Aabningen (maaskee den tillige er Fod- 
s-els - Aabningen) ; lider fra disse yderste 6 Par Arme sidde, ligesom 
for sig selvj de næstfolgende 4 Par, der ere kortere, men bre- 
dere og- haardere ved Roden ; efter et kjendeligere Mellemrum 
folge tæt ved Vommen de ovrige 2 Par, som slutte Troppen, og 
ere meget kortere og bredere, samt haardere ved Roden; alle Ar- 
mene have dette tilfælles, at de krumme sig opad og rnd mod Mun- 
den, de nederste krumme dog mere ind tir Siden, og hver Arm 
er krum, spids, sammentrykt ril Siderne og paa invendige Side 
forsynet med mange smaa Takker, saa at den seer ud som en 
Saug eller Fjær, og den hele Samling som en Fjærbusk, hvilken 
Ormen med sin ganske Hals rækker idelig ud af Dæksel-Skram men, 
bevægende, samme frem og tilbage, ligesom man griber for sig med 
Fingrene paa en Haand , alle krummede til een Side, og trækker 
uden al Tvivl derved sin Fode til sig; midt imellem de 2 neder- 
ste Par Arme er paa Halsen den egentlige Mundaabning, der er remme- 
lig sror, omgiver af 4 blode og 4 bruskede Tænder; de blode ere i 
der hojeste som Kjerrler, og deraf sidder der overste Par for Mun- 
dens overste Ende mod de lange Arme , og ere meger korre , bru- 
ne og takkede indvendig, krummende sig bag ud; der ander Par 
blode Tænder sidder bag ved, rverr over for de forste, og ere lige- 
saa korte, men lysere og bredere; paa Mundens Sider sidde de 
bruskede Tænder, som ere hvide og savrakkede for Enden, de ro 
forreste ere småle, men de bageste bredere, disse boje sig fra Sider, 
ne ind i Mundhuller, og tillukke samme, tjene vel ellers og rii at 
knuse Foden, for den indlades videre, de blode derimod ligge fra 
for og bag uden paa de bruskede, og over dem igjen ligge de for 
