*3$ 
syntes %e store, men blive dog aldrig at ans-es for egentlige Ringe, thi, 
naar Ormen udstrålede sig, saaes lidet til dem-. For - Enden lod noget 
tykkere end Bag-Enden. Paa nogle fandtes Bugler hist og her, men dem 
holdt jeg kun for brustne Steder, hvor det indvendige er udbugnet, da 
de fandtes saa uordentlige, og det er sædvanligt nok, åt Ormene 
briste under Behandlingen. Den fandtes ej i Maven, men Tar- 
mene paa Fjordtorsken (Gadus barbarus- Linnæi) , og n-ærer sig af al 
den Ureenlighed deri mides, af sort Ureenlighed bliver den da 
sortegraa, af rod bliver den rod, af guul bliver den gnu!, af 
hvid beholder den sin- hvide Farve, o. s. fr. saa at den fortjener 
at kaldes den foranderlige > skjont dens naturlige Farve er hvid* 
Ved at bugne Ryggen noget op, skyder den jevnlig sit lidet Ror 
ud og ind , hvilken var den eneste Bevægelse jeg saae hos den, 
saalænge den laae i Tarme -Slimet, men, da jeg kom den i Vand, 
bugnede den sig mere og kunde strække sig ud til et smalt Ror 
af 3 Tom, Længde, da især den bageste Deel bliver fortynder, 
dog kommer den ej langt, men skyder sig kun frem og tilbage. 
I Aaret 1778 i Januarii saae jeg i Norge, i de under 
Torskens Spolorm ommeldte frosne Torske *), ligedanne Orme, 
hvilke stemmede ganske vel overeens med den i min Fauna givne 
Beskrivelse, kun at 1) For -Enden ej var saa tyk og 2) Snuden, 
s cm er udstrakt uden for den maaneformige Munding, var ej 
saa stor, saa at 3) Mundingen selv blev mere i Enden og tvers 
for. 4) Det lyse Mundror skinnede og indenfra igjennem i en 
kort Strækning, som en melkehvid Flek. 5) Den hvide Sidestrib 
var ej heller mærkelig, tbi de vare alle smaa og hvide, kun 
