See gesammclre Akcenstiicke fiber die Verbesseruag der Ju- 
lien in Frankreieh VII, 135 seqq.) 
Joden, jeg mener den kirkelig rettroende Jode, deri 
alle Dele holder sig til sin Kirkes Lov og sine Fædreneskikke, 
har ingensteds hjemme uden i hiint Forjættelsernes Land, som 
hans lykkeligere Forfædre fordum beboede; han kjender intet 
Fædreland uden dette, og ingen Landsmænd uden dem, der lig 
ham ere Abrahams Afkom, Disse ere hans Brodre, og den ene- 
ste Slægt han kjendes ved; vare de end fodte under fiærneste 
Himmelegn, og talede i ubekjendte Tungemaal, saa ere de ham 
nærmere end den Fremmede, (goi) der er fod under hans Tag 
og opvoxen og aldret med ham i samme Hjemstavn. Desaarsag 
er heller intet af Lovens mangfoldige Bud, som de saa ufravige- 
ligen holde over end Omskiærelsen , dette, i det mindste i Eu- 
ropa umiskiendelige, Tegn paa Jodisk Byrd og Afkom. Derved 
stemples de jgjennem alle Aarhundrede til et særeget af Gud ud- 
valgt Folk, som midt under Undertrykkelse og Trældom holder 
sig for ene reent og helligt, fremfor de Urene, som Forsynets 
urandsagelige Beslutning har udstroet dem iblandr. De giore 
sabledes Fordring paa at være og holdes for en egen Nation; 
skjondt fodte i Danmark, Tydskland , eller Pohlen , dog ikke 
Danske, Tydskerc, eller Pohler, men Joder, Israels Bdrn ; og 
de evige Velsignelsers retre Arvinger. Denne Adskillelse befæste 
cle endnu niere, ved at afholde sig fra huusligt Samqvem med 
hvilke som helst Folk, de leve iblandt; de spise ikke udefi 
hvad af dem selv er tillavet, cle sogc ej Ægtpsajng pden r.:cd 
Qvinder af deres Slægt, og selve Huset,, de iboc, maa helliges 
