indtaget et bestemt Gebeet (Territorium), saa bor dette Gebeet an- 
sees som retmæssig occuperet, og Staten kan ej holde sig forplig- 
tet tit at afstaae nogen Deel deraf til Beboelse for Fremmede, 
eller at gjore dem deelagrige i de Næringsveje, Fordele og Her- 
ligheder, som ved Borgersamfundet ere tilvejebragte, og med 
Rette kunne ansees sammes Medlemmer alene forbeholdne. Naar 
ikke desmindre en Stat eller dens Regjering skulde finde Fordeel 
ved at tilstæde Fremmede bestandigt Ophold i Staten, og Adgang 
til dens Næringsveje-, uanseet at de, efter vor Forudsætning* 
ville forbeholde sig deres Nationalitet som Medlemmer af det Folk, 
fra hvilket de -stamme, og hvis Samfund deres Born ligeledes 
skulle tilhore, saa kan dette ikke indrommes uden under visse 
Betingelser, paa det ej det Borgersamfund, hvilket de forundes 
at tiltræde, af dem mueligen skulde fornærmes og Statens højeste 
Gjern ed derved forfejles. 
Da Sikkerhed, saavel for Angreb uden fra med Hensyn til 
Staten i det Hele, som og for Fornærmelse paa Liv, Eiendom og 
hver borgerlig Rettigheds Nydelse med Hensyn til Individuerne, 
er Statens forste og egentligste Formaal, saa bor den fornemste 
Betingelse for Fremmedes Optagelse i Staten være den, at der 
hos dem intet nndes, hvorved denne Sikkerhed kan svækkes eller 
sættes i Fare. I den Henseende bor undersoges: 
A) De -Fremmedes udvortes nattonale Forbindelse, som de 
«fter Forudsætningen fremdeles ville vedligeholde. 
L) Deres indvortes Forfatning , hvorved de efter Optagel- 
sen i Landet fremdeles ville udgjdre et fra den i Lander hersken- 
de Nation afsondret Familiefolk. 
Z 2 
