I$0 
kan antages fof synderlig; Bråde, at overtræde Kydskhedeas Love 
med Ikke-Jodiskc Qvindfolk. 
Ved at undersoge den anden af de oven forklarede For- 
dringer i Henseende ril Jodernes private borgerlige Forhold, som 
bestod deri, at de skulle gaae i Retre for Landets Ovrighed, og 
af denne kunne tilpligtes til Sandheds Bekjendelse, bor billigea 
gjores Forskjel paa Tvistigheders Afgjorelse imellem Joder og Jc- 
der indbyrdes, og Retssagers Behandling imellem joder og Christ- 
ne. Angaaendc det forste synes det ligefrem at flyde af Begre- 
bet om en Nation , kvilken skal tilstædes at leve efter egne Vedtæg-. 
ter og Skikke, saavidt disse kunne forenes med Statens offentlige 
og Borgernes private Sikkerhed, at jdderne vel kan tillades, 
at mægle deres egne private Sager imellem dem selv, efter deres 
Fædrenelove , uden at Landets Regjering behovede, at tage dec 
til Kundskab, forsaavidt de stridende eller ved Sagen interessere- 
de Parter lade sig noje med saadan Afgjorelsesmaade. Dette er 
og paa de fleste Steder af christne Regjeringer saaledes erkjendf, 
at de have overladt Joderne en vis Grad af dommende Myndig- 
hed i geistlige, civile, og i Særdeleshed Ægteskabs- Gjelds- og 
mindre betydelige Politisager. Denne bliver af dem paa flere 
Steder udover enten af Rabbinerne* eller ved en RersfbxsamJing, 
kaldet p,5 eller Domhuset, som pleier at bestaie af en Rab» 
bi som Formand, og tvende Retskynd ; ge, som Bisiddere. 
Dog forstaaer det sig 1 af sig selv, at deni.c Fojelighed fra de 
christne Ovrighcders Side ikke bor udstrækkes derhen, at den 
Jodc, der ej finder sin Regning ved, at overlade sin S;jg i 
sine Slægtbrodres Hænder, skulde betages Ret til at gjdre den 
