anhængig til Paadomrnefsé ved Landers ordentlige Domstole , til 
hvilke han, som hver anden Undersaar, bor have ubehindret Ad- 
gang. Ikke desmindre findes i de talmudiske Skrivter mange 
Sætninger, hvorved den rettroende Jode afskrækkes fra, at sogs 
sin Ret hos en christén Ovrighed , da det afmales som en af 
de sværeste Synder, at vægre sig for at lade sin Sag paadomme 
af de Skriftlærde, og at undergive den en fremmed Domstols 
Paakjendelse. , c Du skal ikke lægge din Sag for Fremmede og- 
'Idioter ! £< byder Ben Maimon i Jad chasakah dens 4de Deel, og 
det samme lærer Gemara over Tractaten Gittin eller om Skilsmis- 
sebrev. I folge denne Bestemmelse læres i flere rabbinske Boger, 
at den der forer Sag for en fremmed, er en Forræder og Apo- 
stat ID^lD som ikke faaer Andeel i det evige Liv, samt at det 
staaer i den Jodiske Dommers Magt, at sætte ham i Band, ind- 
til han afstaaer fra sit Forsæt og underkaster sig den nationale 
Rets Kjeodelse. 
I Henseende til Tvistigheders Afgjorelse imellem Joder paa 
den ene, og Christne paa den anden Side, falder det vel af sig 
selv, at joderne i deslige Sager maae gaae i Rette for Landets 
Oyrighed, da deres Vederpart ej kan indstævnes for en Jodisk 
Ret; men et andet Sporgsmaal bliver det, om deres Lære i sin 
hele Omfang er saaledes beskaffen, at de af en christen Ret kun- 
ne i Samvittigheden forpligtes til Sandheds Bekjendelse, uden at 
finde Udflugter, hvorved Sandheds Førtielse eller Logn og Under- 
fundighed, udovet imod en Christen til bedste for deres Troes- 
forvandte> kan undskyldes eller besmykkes. 
