193 
ni and tilladt! , at skille sig ved sin Kone; hvorom kan eftersees 
den r -.il ni udiske Tracrat Gittin (om Skilsmissebrev), hvor denne 
Materie findes yidrloftigen omhandlet. Dog folges blandt Nutids 
Joderne Rabbi Levi Ben Gerson's Decision , som lyder derhen, 
at Ægteskabs Skilsmisse ej bor finde Sted, undtagen naar begge- 
Parter ere enige deri, saafremt ikke Konen har overrraadt Loven, 
å. e. begaaet Hoer, i hvilket Tilfælde Manden ej alene er beret- 
tiget, men endog forpligtet, at give hende Skilsmissebrev. 
Skjpnt nu derved Misbrug af Skilsmisserettigheden kunde synes 
rilsrrækkeligen at være forebygget, saa er det dog paa den anden 
Side indlysende, at Skilsmisse i alle Tilfælde er en offentlig 
Handling, hvorved Personernes borgerlige Stand forandres, og 
iura tertii kunne compromitteres , hvorfore den ej bor finde Sted 
uden efter den offentlige Myndigheds Kjendelse; samt at dem 
3om Straf for Ægteskabsbrydelse , langr mindré bor fuldbyrdes 
uden efter foregaaende Dom af Landets dertil beskikkede gejstlige 
eller verdslige Ret. At i Ovrigt Joderne, naar disse Fordrin- 
ger ere fyldestgjorte, kunne have Tilladelse, at lose Ægteska- 
bet efter deres særegne kirkelige Skikke, synes uden Betænkelig- 
hed at kunne indrommes, da det flyder af den Frihed i Henseen- 
de til Religionsdvélse , som t alle Dele bor finde Sted, hvor 
derved ej skeer Indgreb i Statens og Borgersamfundets Rettigheder. 
Det samme kan omtrent siges med Hensyn til Bandsættelse , naar 
den ej udstrækkes videre end til Ude'ukkel?e fra Kirkens Samfund; 
thi dertil maae ethvert Religionspartie upaatvivlelig forundes Ret, 
ligesaa fuldt som hvert andet Selskab, som taales i Staten. Men 
saasnart Bandsættelsen er af den Beskaffenhed , at dens Virkning 
bliver en verdslig Straf, saa bor dens Haandthæveise aldeles for- 
