i 9 9 
bydes; thi Straffe bor ingen rilkjende uden Ovrighsd og Dommer, efter 
hort Sag og alene for Forbrydelser, som henhore for den verds- 
lige Domstol. Af hvad forhen i forbigaaende cr anmærket om 
Jodernes Bandsættelse, er det klart, at deres tredie eller stor- 
ste Band virkelig er en haard verdslig Straf. Den, over hvil- 
ken den er lyst, bliver derved aldeles fredlos iblandt sin egen 
Nation , og maae enten omkomme af Hunger og Elendighed, 
elier gaae over til en Religion, han maaskee i Hjertet fordommer. 
Ikke fuldt saa haard skjont endnu utaalelig, som Religionsdisci- 
plin, er den anden Grad af Bandlysning, Cherem kaldet. Det 
bor sig altsaa at Joderne, ved at optages i Statsforbundet, frasige 
sig Udovelsen af denne Straf, som ej kan forenes med Statsre- 
gjeringens Rettigheder, og dens Pligter til Undersaatternes Be- 
skyttelse imod subordineret Tyrannie og Fanatismens Forfolgelser. 
At skifte efter Afdode kunde vel ansees som en privat 
Handling, og ligesom Skifte ved Samfrænder er tilladt efter vore 
Love uden Ovrigheds Mellemkomst, saa kunde det og være ube- 
tænkeligt, at lade Joderne skifte imellem sig, naar alle Parter 
dermed ere ffornojede- Hvor ikke dette fælles' Samtykke finder 
Sted, burde det derimod staae enhver frit for, uden mindste 
Indvending fra den Jodiske Ovrigheds Side , samt uden mindste 
Krænkelse af den Paagjeldendes ovrige Rettigheder som Medlem af 
den Jodiske Kirke, at forlange Skiftet behandlet ved den ordent- 
lige Skifterer. 
Det samme burde overalt finde Sted , naar Arvingerne, en- 
ten alle eller nogle iblandt dem, ere umyndige. Thi disse 
