3'e 'han 'Bl 06 et tned Jorden og rakte 'fiedin Haan&eh; ie tflsvét 
hverandre evigt Venskab, og at den -ene -skulde hævne den andens 
Dod. Saaledes vare de, som Oldtiden kaldte det, Fostbrødre« 
Hildur og Hedin fattede Godhed for hinanden; og snart haabede 
Hogni , efter at 'have besogt Frode i Leire, i selve Kongens Nær- 
værelse paa Helgenæs at drikke sin Svigersøns Fæsteol med hans 
Datter. Men da Hedin havde været hos Leirekongen, skulde han 
gjore en kort 'Reis-e til Norge, for at underrette sine Frænder om 
Giftermaalet , og der at ordne -forskiellige Anliggender. Vinden 
var imod, og ved at seile 'forbi Jyllands Kyst var han -uforsigtig 
nok til at aflægge Hildur, uden Faderens Vidende, et Besog p&a 
Helgenæs. "Fol gen L blev, at %an begik den i Nordboens Gine 
utilgivelige Misgierning, -at misbruge sin Forlovedes Yndest. Det 
lynsnare Rygte bringer Hogni Efterretning om Hildur« Beskiem- 
melse. Faderen iler til Helgenæs, rrefrer Forforeren, og und- 
siger ham. Han rakte Sværdet i Veiret. "Dette, sagde han, skal 
"rette meHem mig og dig, fra dette Ojéblik er du min Fiende? 
"hvor og naar jeg moder dig fvæbnet.^ Hedin drager til ^Frode, 
for ved hans Mægling at tilfredstilk« Hogni, men Svigerfaderen 
er uforsonlig. Han lægger -sig for ham i Isefiorden, og ndæsker 
ham til et Feldrslag. Hedin tilbod Enekamp ; men da Hogni ei vil- 
de dette, voldgives Frode Sagen. Kongen foredrager den for 
Thinget i'Léire til almindelig Afgiørelse. Hogni var ubøjelig, og 
endelig bestemmes det, at Tvekamp skal afgiere Sagen. -Dagen 
var aftalt, og Fladsen aftegnet ved en Kreds af store Stene. 
Dommerne tog€ Sæde for at mærke -paa Huggene. Folket stod i 
taus Forventning. Hogni tog Hedin ved Haanden og sagde: Kom 
toui Ven , Æren kalder os, vi vaagne i -Dag, som Venner, hos 
E e 2 
