22% 
mindelige Legems og Siels -Kræfter. Det er saa naturligt, at 
Nationer i en raaere Tilstand, ved at fole deres physis"ke Styrkes 
Overvægt over andre, ansee samme som Beviis for deres Ret j 
paakomne Tvistigheder; og, naar denne giores dem stridig, ud- 
fordre den formeentligen fornærmende til at prove Styrke med 
sig, for saaledes at bevise sine Grundes Gyldighed. Saadan For- 
V£xliog af moralske og physiske Begreber vil den ofre træffe p.vi. 
der forfdlger Folkenes Culturhistorie. Naar altsaa alle gamle Fol- 
keslag oaa deres forste Trin til Uddannelse vil befindes at have 
havt Tvekampe, saa bliver her kun for os at bemærke: deels at 
det Nordiske Klima, som mere gunstigt for a!!e Le; ems-, og da 
for endeel ogsaa for visse Sielekræfters Udvikling til Kærnpestvrke 
og Kæmpeaand , gave Tvekampene i disse Egne en egen fra an- 
dre meget forskiellig Retning; tféeit at man, i Overeenstemmel« 
se med det, Historien lærer om vort Nordens forste Befolkning 
af Nationer fra Tanais's Bredder, fra Landene ved det Kaspiske 
Hav, fra de Kaukasiske og N ordsky thiske Egne, kan i Reisebe- 
skrivelser forfolge temmelig sikkre Spor til Tvekampe af Nordisk 
Charakteer; og at man atter med end storre Sikkerhed kan vise,, 
hvorledes Tvekampe fra Norden, og igiennem Nordiske Natio- 
ner, have meddeelt sig forskiellige Europæiske Folkeslag j hvorle- 
des de efter disses Tæhkemaade og Beskaffenhed , have antaget et 
Mavél fra de Nordiske, som fra hinanden indbyrdes, afvigende Præg, 
Gmélin og andre have hos Kamschadalerne endnu i vore Ti- 
der fundet Tvekampe, hvilke de, uden at kiende vore Sagaers Be- 
retninger, nætop have beskrevet som disse. De ved Don, 
ved Volga og i Sibenet] værende Sreenmonumenter, af hvilke nogle 
