2 24 
rer Saxo udfordrede Skiold den Aleirtannlske An forer Scare i 
begge Krigshæres, den Danskes og Tyd skes, Paasyn. Han ned- 
lagde sin Modstander, og gi orde Alecnannerne skatskyldige, Stri- 
dens Anledning var den smukke Alvilde, som Skiold dcrpaa ær- 
tede, og avfede Gram med hende. Ligeledes forekommer hos 
Suhm (Krit. Hisr. 2 D., S. 72), den Beretning, at Skiold tilsend- 
te en i Skasne regierende Kong Atislus en Opfordring ar give sig 
under ham, men, da han derpaa fik Afslag, bekrigede og fæl« 
dede ham i en Tvekamp. Fortællingen om denne ellers ubekiendre 
Atisus, som formodes at være giort af Saxos Attalus, er om- 
stændelieen o:^ i sin hele Sammenhæng udfort i en haand skreven 
tydsk Danmarks Historie i Folio fra det Suhmiske Bihliathek, 
Den mærkværdige Norges Deling (ved Enden af iste Aar- 
huncrede efter Chr.) som det vigtige Skrift Fnndin Noregs hos 
Biorner fortæller, foranledigedes ved en Begivenhed, hvori en Tve- 
kamp var indflettet. Thorre, en Jorhunsk Fyrste, havde 2de Son- 
ner Norr og Gorr, og en Datter Goe; Faderen var en stor Blot- 
mand d. e. holdt betydelige Oifringer til Guderne. Især gav han 
hvert Aar , midt om Vinteren , en stor Offerfest, for 3t faae 
Snee og godt Fore. Offeret kaldtes Thorreblot, og Festens Maa« 
ned, de 2 sidste Uger af Januar, og 2 fjrste af Feoruar, heed 
Thorrc. Under denne Hoitid blev Goe af en Kong Hrolt i 
Bicrge paa Hedemarken, Asa - Thors Sonneson , saa hernmeligén 
bortfort, at Ingen vidste, hvad der var blevet af hende. tøan 
so; de Goe allevegne; man giorde i den paa Thorrc fe'gende 
Maancd , som nu kaldtes Goe, ct nyt Offer fpi al raaé hendes 
Opholdsted af Guderne at vide, men alt var rorgiæveV Eftej 
