Kaanden, i Al. langt og meget tykt-; eg nu hlev der lukket 
over Karret. Randvid bid Thorgils ar begynde Angrebet,; thi 
han var den -udfordrende. Det gicrde hun, og gav saadant ec 
Stod til Træknæblet, at det sprang i Stykker, og Sværder tilli- 
ge gik Randvid i Livet. Denne sagde > ræk mig nu Sværd:-, 
og tag i-mod Traeknæfbietj §aa vil j eg- give dig er Stod. Thor- 
giis svarede: det er, .synes mig, blever tit Spaaner., og er 
ikke mere et Knæ-ble. Korr efter dode Randvid. Han havde 
stolet paa sin Tryllekcnst, cg nedlagt mange i dette Slags Tve- 
kampe. Saa besynderlig end denne Fægtningsrnaade forekommer 
os, saa mærkelig-t er det dog , at man endnu i Landet Valders 
i Norge gienkiender noget Lignende i Levningerne af -den Skik., 
som der længe har vedligeholdt sig, at spænde sig sammen i 
hverandres Helte ^ og slaaes med Knive. Derom synger Digteren 
i Oden til Selskabsbrødrene (Forsog i de .skion-ne og pyvij/i V: 
• denskaber 6te Sr. No. 13.} 
Træitekiær Valdris Thudebord lad vælte; 
Og med sin 'Nabo spænde knivfoidt Beltej 
Slipper, I Vennerl naar I ville drikke, 
Barbarers Skikke. 
ligesaa skal man *) nogle Steder i Franken, 1 Middelalderea 
'tyve havt den Skik, at af tvende Kæmpende, er Mandfolk og 
er Fruentimmer,, var den ene Mand med Nederdelen af Kroppen 
pedgrayet i Jorden, og med Armene, Legemers Overdeel og 
e,n Kolbe af al Magt forsvarede sig mod den angribende Qvinde, 
*) Jfr. D. J. C H. Dreyers An mer kun g von c\n rnemaligen gerichtlf« 
clién Ouetlgesetzen j i Hans Samling vermlschten A*bhan*jnnge&. 
■Ro.tok u. Wismer 175$. I. "Hl« S. r 5 9^ 
