ter 3 Aars Forlob ei 'korn tilbage — hnti blev nemlig opholdt un- 
der J:c andet B;sog hos lians Venerer 'Kong Etfrelred — gifredt 
han sig med hende, skidiTt meger mod hendes Villié. imidler- 
tid var Ormstunge und.M vejs, og indtraf paa Stedet korr efter 
£y vl'hper. Ved næsre Tuing, da en talrig Forsamling havde ind- 
fundet sig ved Lovbier-er, udraaber Gunnlaug: Er Rafn Onund- 
sen her ; da denne svarede: ja, vedblev han saaledes : Dn veed, 
ar da har ægtet min Trolovede, og derved viist et fiendtligt Sin- 
Selay imod mig. Derfor indbyder jeg dig til Tvekamp her paa Thin- 
get efcer 3 Nætters Frist paa Oxeraas Holm. Rafn modtog Ind- 
bydelsen. Pumpen gik for sig med de tilbørlige Cere-rcr-rr. 
Da Rafn skulde begynde Angrebet, hug han i den overste Rand af 
Gunnlaugs Skiold, med saadan en Kraft, at Sværdet "brast ved 
Haandfanget, og Odden, som' prallede tilbage fra Skioldet, floi 
op i Gunnlaugs Kind, og gav ham et let Saar. Srrax lagde Slægt- 
ningerne sig derimellem, og panstode, at Striden efter Kampelovene 
burde være endt. Gunnlaug erklærede Rafn overvunden, som 
vaabenlds; men Rafn paastod, at Gunnlaug havde tabt, da han 
var sauret. Man skiides for denne Gang misfomoiede ad. Hore 
efter bleve de begge enige, at de vilde rcise udenlands, o~ Ser 
modes til Tvistens endelige Afgiorelse. Efter 2 Aars ØrtflaWcen 
traf de endelig hinanden Ost i Sverrig ved Dy-ciunres i Væredrden. 
Da deres MeJfdlgere ikke vilde være uvirksomme T: srfc af 
Kampen*, begvndte forst Striden giensiGuien med disse; mc n tÆVer 
at de vare dræbte, angreb Gunnlaug Rafn, og med det Srrrrd, 
hin havde faaet af Kong Etheired, afbug hans ene Fod, s-a f$an 
m.vrrte snitte sig til en Træbul. Gnnnhog roeente nu Kimpen 
var endt, da Rafn var feÉf ud af Stand til at fægte, men -denne 
