*45 
t>d af vor Slægt: Faderen Koll havde nemlig ved Troldom fa* 
virker, at intet Vaahen, uden AngurvadaJ,, skulde kunne skade 
hans Afkom. 
Pladsens Tilberedelse var,, eaar Tidens Korthed bindrede 
, videre Anstalter, meget siVn'pel. Man udbredte en Kappe 3 eller, 
et Teppe under hver af Kæmperne, uden for hvilket de, saa- 
snart Sværdslag var begyndt, ei maatte vige. Havde man noget 
længere Tid , da indhægnede man er afmaalr Rum med Stene, og et 
saaledes omsat Sted benyttedes da oftere til samme Brug. Naar Egil 
(Kap. 67.) bereder sig til at fægte med Berserken Liotr hin Bleike, 
fordi denne havde fordret hans Norske Verts Fridgeirs Datter til 
ægte, saa hedder det: "Der var kort fra Soen en behagelig Mark, 
hvor de skulde modes, og en indhægnet Fægterplads med Stene, 
der vare lagte rundt omkring^. Hvor noiagtigen alt ved Pladsens 
Cmgivning og Bedækning var bestemt, derom ville vi lade den 
udgivne Kormaks-Saga selv tale, rhi dfet 7de Kapitels Beretnin- 
ger derom ere classiske: ''Det var Tvekamps Lov, hedder det, 
at Teppet skulde være 5 Alen mellem Hjernerne, og Stropper 
paa disse; der skulde nedsættes Pæle, paa hvis ene Ende var et 
Hoved, som kaldtes Tiosnur. Omkring Teppet skulde være 3 . 
Rum, een Fod brede, og udenfor disse Rum fire Stænger, kal- 
dede Hauslur, og en saaledes tillavet Fægteplads benævnedes: en, 
hæsslet Marfc. (c Dog ikke nok med Pælenes Nedstikning i Jor- 
den; de skulde nedsættes med en vis Andagt, efter en vis Takf,, 
og med fastsatte Formler. "Den som tillavede Fægtepladsen , si- 
ger Sagaen videre, skulde gaae hen til disse Pæle, saaledes at 
han kuade see Himlen mellem sine Been, skulde holde i sine 
