Ørelapper j og bruge åe Ord, som siden e-re blevne efterfulgte 
i 'den Besværgelse, der kaldes Tiosni&lor. 
Til O ver een sko m sten horde det nodvand:~en- at bewePar- 
terne maatté mode. Næsten allevegne læse vi der Tillæg: 5: dcn 
være hver Mands Niding, som ikke kommer^; dog var der den 
Forskiel i denne Henseende mellem den Udæskende, og Udæske- 
de, at denne stod det frir for enten at mode selv eller lide en 
anden gaae for sig, men Sredhaveren -rnaat-te da ikke savres; den 
Udfordrende derimod kunde i intet Tilfælde unddrage sig Kameen. 
At udeblive fra en bekivct Holmgang, ansaaes for entJdaadj vær- 
dig at brændemærkes med evig Skicndsel. Hvorledes Nordboer- 
ite straffede saadan Nedrighed, sees af folgende Steder. I dea 
lærerige *) Varnsdæia S., som nu paa en Norsk Hædersmands Be- 
kostning besorges udgiven med Oversættelse og Anmærkninger ved 
Hr. Sekretær Veriauf, hedder det i 3 e te „Kapitel : ;r ' C::-;: havde 
"udfordret Jokul, og Finnboge den Stærke ligesaa. Thorstein hans 
"Broder til Holmgang. Da jokui og Thorstem modre, men Finn- 
"boge og Berge ikke, saa gik Jokul og Fa xa brand til Finn Soires 
"FæStajdj fandt der en Træbul, som de bare ti! Kamppladsen. 
"Paa Bullens Spids udskar Jokul et Kaivchoved, indhuggede deri 
"Forbandelses -Runer ; derpaa dræbde han en Hoppe, aabnede dens 
"Prvst, og sarre den overst paa Bullen, med "Hoveder vendt mod 
"''FinnSoges Bolig. it Ligesaa siger Gisle Sursons Saga i 3 dit: Kap-f. 
''Schicggo havde udæsker Kolbein, Gislaus Staldbroder; ahm kom 
":il Holmgang^sredet , men Modstanderen havde af Frygt unddra- 
"get sig. Schieggo gaaer da ril sin Smed., og beder -ham cf:er- 
*) hidtil utrylvt. Bekoster af Ridder Jacob Aa). 
