249 
som han kaldedes; han stedes ikké til Eed eller aflægge Vidnes- 
byrd, hverken for Mand eller Qvinde. Moder den Udæskede* 
ei Udæskeren, da udraabe han 3 Gange Nidding, og ridse et 
Mærke i Jorden, og denne være saa meget slettere Mand, som 
han talede, hvad han ei vovede at holde. Mode de begs;e, 
med fulde Vaaben, og den Udæskede falder, da udsones det 
med halv Mulkt. Men falder den Udæskende, da ligge han 
paa sin ubesindige Gicrning ; han bodede med Livet for sin kaa- 
de Tunge, og henkastes paa Marken uindidst." 
Kormaks- Sagas Angivelser ere tagne af Tildragelser for og 
i det 1 ode Aarhundred; de ere de tydeligste, og lyde saaledes: 5 ' En- 
hver skal have 3 Skiolde, men naar de ere forhuggede, skal 
man træde ind paa Teppet, om man end tilforn har veget, og 
siden med sine Vaaben tage imod Huggene. Den, som er blevea 
udfordret, skal hugge forst. Om nogen vorder saaledes saarer* 
at der kommer Blod paa Tepper, da er man ikke pligtig at stri- 
de længere. Den der stiger med den ene Fod uden for Hassel- 
stængerne, ansecs for at vige; stiger han uden for med begge 
Fodderne, ansees han som slagen paa Flugten. En Mand skal 
holde Skiold for hver af de Stridende. Den der faaer storre Saa^ 
bdde 3 Mark Sol v til Holml6sen. <s 
Vi skulle nu i det Enkelte korteligen undersoge, med hvil- 
ke Forspil Kampene begyndte, Hoved- og Bipersonernes Roller?, 
Angrebets og Forsvarets Beskaffenhed, hvad der bestemde Fægt- 
ningens Ophor, og endeligen den betydningsfulde Handling, hvor- 
med de undertiden sluttedes. Til de fleste af disse Funkters Op- 
lysning ere i det foregaaende Bidrag meddeeite, 
Vid.Sel. Skr.VlDul 1 Hafte i%o 9 . I i 
