Saftsnart" Holmgangsmændeirc frenttraadde paa' Pladsen , hil- 
3%de de- sædvanligen hinanden med en haard Tiltale, standum med 
Skieldsord. Da den Halogalandske Kæmpe Ko-li Krappe forelagde 
åen Tronhiemske Konge Haral Gulldmund Valget imellem, at ma- 
de Kæmperen i Holmgang paa Gotha -El-ven* eller at udlevere sin 
Datter den sMonner Asa, sendte Kongen i sir Sted fdrsr Heltea 
Hemming fra Nummedalen, derpaa, da denne var dræbt, den 
beromte Sturlaug Stsrfsame , hvis 1 Historie i en særskilt Saga na- 
get vidunderligen er beskreven. Kell kaldte dem Hunde, og 
de betitlede ham som en fuul Trold. Drag hellere hiern igien, 
sagde han til Sturlaug, og slig, at du af mig er overvanden-. 
Udleveer mig forst dine Vaaben; send siden Asa til mig, og siig 
hende, at du ikke torde slaaes med mig. Efter denne Tiltale, 
underrettede man sig giensidigen om hinandens Vaaben, som of- 
test for at fane at vide, om de ei havde Trylkkræfter , og nu 
eplæste man de Holmgangs Vedtægter, man forbandt sig til at 
folge , og hvorom man, som forhen er sagt, var bleven enig. 
Det egentlige Forspil varede saalænge,. til Skioldene vare foihuggede. 
Man havde- nemlig 3 Skiolde,. hvormed man, det ene efter det 
andet, værgede sig. I Frithiof een Fræknes Historie saae vi, 
at han begyndte med Piilskud; thi de horée til de lette Vaaben. 
Saalænge Forspillet varede, var man ei bunden til nogen bestemt 
Frastand fra hinanden, eller til at holde sig paa det under Fod- 
rerne lagte Teppe, men kunde frit giore nogle Skridt tilbage eller 
frem, som Omstændighederne de: udkrævede, 
Hoimgangsmændene ledsagedes til Kampen af deres nærme- 
ste Slægtninge eller I iæreste Venner. Disse vare tilstede enten 
jom Tilskuere, eller som Secundamer, for at holde Skiolde for 
