Side, saa han faidr. Far delingen a-f Medfolgern-e > hver c;-:se 
alle ellers tildeels stillede sig mod hinanden, vir for^kiellig og 
bestemt efter Overeenskomst. Snart streed i med i, elle 2 med 
2) oz saa videre lige mange mod lige mange, snart vovede En 
a-f Hovedkæmperne sig med die Modstandernes Medhielpere, defr 
ene efrer den anden. Ogsaa herpaa have vi tilforn meddeelt Ex- 
cmpler. Beromte Holmgange havde en stor Mængde Tilskuere, 
©g det ei blot Mandfolk, men, som Steingard i Kormaks-Saga 
og Ogne i Hervarar - Saga vise, ogsaa Fruentimmer. 
Naar Skioldene vare forhuggede, og man kom hinanden 
med Sværdene paa Livet, da betraadde man det under Fodderne 
lagte Teppe, og da var det egentligen, at den alvorlige Strid 
begyndte. Hvo der fra dette Oieblik traadde blot med den ene 
Fod tilbage uden for Hassierne, han sagdes, som det hedder i 
Kormaks Historie, at vige. Der var tilladt Heltene foruden det 
ene Sværd, de drog af Skeden, at have et andet, hvis Fæste, for 
strax at kunne bruges, var hæfret til hoire Haand. Saakdes bar 
Egil baade Naudr og Dragvendel , saaledes var Ormstunga i Stri- 
den mod Thorgrim rusret baade med sit eget og det af Kong 
Ethelred erholdte Sværd. Glavindets Længde var ordentligviis 1 
Alen, vcnteligen saa kort, netop for at man skulde være hinan- 
den desnærmere. Saa havde allerede Frode bestemt i Kæmpernes 
Strid med Almuesmænd, men Historien lærer, at denne Længde 
siden har været i alle Tilfælde den sædvanlige. 1 Hajffsrecka 
Sa^a hos Biorner C. 10. byder Half sine Kæmper, ar ingen af 
dem maatte have længere Sværd end 1 Alen; og de lode dem 
giore Saxe , d. e, korte, men meget tykke Glavind, paa det 
Huggene skulde blive des storre. Mærkelige ere disse Kæmpen 
