255 
ÉfiaraKteer og Beskaffenhed 1 , sfaaer nu kun- tilbage, med et Par 
Ord at omtale cteres Afskaffelses- Historie* Dz ophor de ved Chri- 
stendommens Indforelse, og gik ikke, som i andre for dem dog 
ei saa posende Lande, over i Lovgivningen; men forsvandt i 
det mkldste- som offetttligen gyldige Handlinger, aldeles, indtil 
Mode eller Smitte fra Syden kaldte dem, dog stedse kun sont 
Skyggebilleder, tilbage. 
At Popos Mirakel med Jernbyrdet gav Anledning til Tve- 
kampes Afskaffelse i Danmark, er bekiendt nok. Historikerne ere 
uenige, om det skeete i Harald Blaatands eller Sfvend T ve skiægs 
Tid. Saxo paastaaer det sidste, Suhm antager det forste. lides* 
tft afgiore dette Sporgsmaal , tillader jeg mig blot at tilsætte denne 
Omstændighed. Thangbrand, af hvem Oluf Trygguesen betien- 
de sig til at christne Island , skiimt da forgieves, opholdt sig 
en Tid i Danmark hos Biskop Albert af Aarhuus; sofgde siden i 
Venden et Skiold for klart eller brændt puurt SoXv til Kong Oluf, 
og kiobde sig derfor en smuk Irsk Pige, hvilken han for de med 
sig til Danmark. Men en Person, som Keiser Otto den 3die 
havde sat der til Gidsel, bad ham indstændigen om hende; og da 
Thangbrand dertil var uvillig, udfordrede han ham til Tvekamp. 
Benne kom istand, og han blev ihielslagen af Thangbrand. Den- 
ne maatte derfor forlade Danmark, og drog til Oluf Trygguesen. 
Bette mener S »hm- at maatte være skeet Aaret 993. 
Ved samme Tid omtrent ophorde Tvekampe i Norge. Om 
Grev Erik Hagensen fortæller Gret tis - Saga i 22de Kap., at, da Ro- 
vere og Stimænd havde Vane at udæske agtBare Bonder til Holm- 
gang for at aftvinge dem Gods eller Hustruer — en Vold, hvorved 
mange forhaanedes, og mange tilsatte Livet — saa afskaffede den* 
