5 
$* Maaden, hvorpaa man, indtil disse Erfaringer ere giortc, bor 
gaae frem? er at betragte de fuldkomneste Træer af de Træe- 
Slags , som man agter at opelske, og ved den Afstand, som 
man giver de uHge Træer, man opelsker fra deres Ung- 
dom af, at soge at befordre de unge Træers Dannelse til 
den Figur, som saadanne fuldkomne Træer have. Man 
bor hverken soge at skaffe dem storre eller mindre Krone, 
Om man tillige udvælger en Deel unge Træer, antegner 
den aarlige Tilvæxt af deres Stammers Omkreds, og, saa- 
snart den i flere Aar aftager, giver de unge Træer mere 
Plads, saa vil man neppe forfeile sit Oiemed, paa en dertil 
beqvem lordbund at opelske fuldkomne Træer og at befor- 
dre deres mueligste Tilvæxt, 
& Jo tættere Træerne kunne staae uden at det ene skader des 
andets Tilvæxt og hindrer det i ac faae den Dannelse* 
som det behover , for i en moden Alder at blive et fuldkorn* 
ment Træe^ jo fordeelagtigcre er det» 
7. Et Træe med en hoi Stamme og med en uforholdsmæssig li- 
den Krone er ligesaavel en Vanskabning, som aldrig kan op- 
rtaae nogen Fuldkommenhed, som et Træe med en stor 
* Krone og en lav Stamme* 
$. Naar man har opelsket saadanne lange unge Træer, som ikke 
kunne bære sig selv , uden ethvert igien at stotte sig til sin 
Naboe, nodes man at vedblive alene at udhugge de under- 
trykte Træer , da ellers Skoven staaer Fare for at omkastes 
a£ Vinden? hvorfor man vel bor vogte sig for ? alt for tæt 
