•sluttet at opelske unge Træer, da Feilen siden vanskelig 
lader sig rene, 
9. Man bor sorge for, at alle Træets Dels kunne tiltage i et 
rigtigt Forhold. Staae Træerne enten for tæt sammen elier 
for langt fra hinanden, forfeiles dette Forhold, Træernes 
Væxt forhindres og foranlediger, at Træet naaer en ringe 
Grad af Fuldkommenhed. 
10. Træerne hor derfor i deres forste Ungdom staae saa tæt slut- 
tede, at alle Grenene, som fremkomme paa denHoide, som 
den glatte Stamme hor have, Tid efter anden kunne qvæles, 
forinden de blive saa store, at de, naar de borttorre, kunne 
levne Saar. Derved forstaaer det sig dog nu, at dem Tid 
efter anden bor gives storre Plads i Forhold til som deres 
Storrelse tiltager , da deres Tilvæxt ellers vil blive mindre, 
end den burde være* Naar Stammen saaledes har faaet sin 
tilhorlige Holde, uden at Aarringenes Tilvæxt derved er for* 
mindsket, saa bor man være ligesaa omhyggelig for, at der- 
efter ingen af de nederste Grene af Træernes Kroner qvæles 
ved de omstaaende Træer, da de alle behoves til Træernes 
fordeélagtigste Vegetation , og da enhver tor Green , over 
hvilken Barken ikke i kort Tid kan overgroe, nedsætter 
Træet i dets indvortes Godhed, gior det mindre skikket til 
det Brug, hvortil det kunde anvendes og ofte, naar disse 
Grene ikke i Tide forsigtigen afskiæres, har Træets alde- 
les Fordærvelse til Folge. 
ri. Naar de ungeTræer fremvoxe, og ikke i Tide udtyndes, bli- 
ver Pladsen for snever til dem alle. De stærkere under< 
trykke da vel de svagere; men dz lige stærke standse ind« 
