7 
byrdes hinandens Vext og enhver Strid af Mangel paa til- 
strækkelig Næring er skadelig, ikke alene fW ds svagere, 
men endog for de stærkere Træer. 
12, Det er en almindelig Mening , at Træer , som opelskes I ert 
overmaade tæt Skov, blive hoiere, end de Træer, som gives 
ct storre Rum. De Erfaringer, som jeg har giort, synes 
mig at hentyde til det Modsatte* Saadanne Træer kunne 
vel i "deres Ungdom, saalænge Striden mellem dem er paa 
Liv og Dod, og saalænge deres hele Vegetations Kraft næs- 
ten er indskrænket til Hoidevexten alene, en Tid lang aar- 
lig giore længere Skud, end andre vel stillede Træer. Men 
i Naturen har intet* som er overdrevet, Bestandighed, og 
efter en stor Anstrængelse folger almindeligen en lige Svæk- 
kelse. Naar de til deres Forlighed have opnaaet en ufor« 
holdsmæsig Hojde , pidskes de af Vindene frem og tilbage, 
tiden at have egen Kraft til at imodstaae dem, og, dersom 
Erfaringen ved flere saadanne Træers Undersogelse i Almin- 
delighed skulde bekræfte, at Aarringene i deres Rodender 
tiltage mindre end i Toppen, saa maae nodvendigen Væd- 
skerne, som op- og nedstige i dem, derved mode Hindrin- 
ger, som standse Vegetationen, og saaledes det Træe, som 
man i Forstningen sogte at danne til et meget hoit Træe, t 
cn modnere Alder langt fra ikke opnaae den Holde* som 
et andet Træe, der tillige med Tilvæxtert i Hoiden erhol- 
der en forholdsmæssig Forlighed > opnaaer« 
13. Ved intet Træe er det vigtigere at have Hensyn til, at det 
fra Ungdommen af faaer en forholdsmæssig Plads til at ud- 
