39 
bleve omsider paa visse Steder grundede paa milde Stiftelser, og 
Legater, som rigere Medborgeres Gotgiorenhed havde helliget til 
Uaderviisningsvæsenets Fremme* Men som disse vare locale, saa 
var og. Opsynet localt, og fortes af de Personer, som dertil vare, 
udseece af Stifteren. 
Imidlertid er det unægteligt, at Staten er umiddelbar inte- 
resseret ved, at sikker og varig Lejlighed gives til de for Borger- 
selskabet uundværlige Kundskabers Erhvervelse. Hvor denne synes 
at mangle, eller ei at have naaet den foronskte Fuldkommenhed* 
har Regieringen upaatvivlelig Ret til, selv at anlægge videnskabe- 
lige og andre Læreanstalter, og saaledes at træde i Concurrents 
med de Private, der befatte sig med Underviisnindsvæsnet ; dog 
ikkun paa de samme Vilkaar og med de samme men ikke storre 
eller andre Rettigheder. Thi, ligesom disse, tilbyder Staten i saa 
Fald Forældrene sin Hielp ved Borne - Opdragelsen, og det maae 
blive disse overladt, om de ville, eller ikke ville, gidre Brug der« 
af. Thi Staten, som bestyres af Undervisningsanstalter, handler 
ingenlunde jure puplico , som Regent , men aldeles jure privato, 
og ex mandato, i Faderens Sted. Heraf flyder umiddelbar, at 5 
ligesom i private Anstalter de, der betiene sig deref, ere pligtige 
at underkaste sig den Orden og Læremaade, som deri er indforr, 
saa bor dette ogsaa være Tilfældet i offentlige for Statens Regning 
indrettede, Skoler og Læreanstalter; men at Staten ikke kan paa- 
lægge Fædrene som Pligt, at lade deres Bom opdrage og under- 
vise i disse, langt mindre tillægge dem, der i disse ere opdragne, 
nogen Forret for dem, som deres Fædre paa anden Maade har 
forskaffet den fornodne Dannelse. Fæste vi Tanken paa dette 
