43 
Foie kan det paastaaes, at Kundskab derom bor indskrænkes tit 
Skolen og Fædrenehuset . Inden for Faderhisset er intet uoprette- 
ligt, intet afgiort for stedse. Har Fremgang: opvakt Tilfredshed- 
og foranlediget Roes, saa ville og de, ikkun der bekiendte, og let 
hemærkelige Feiltrin give Anledning til at holde den Forfængelige 
inden for Beskedenhedens Grændser; har Uflid > og barnagtig eller 
ungdommelig Forseelse forvoldet Bebreidelse, saa er det Trost, at 
denne ikkun er Foraldrene og Skolen bekiendt, at det gode 
Rygte ikke er forspilt, og at og Ansrrængelse kan letteiig igien 
tilbagevinde den tilsyneladende fortabte Yndest hos disse. Her 
kan Hiertet fortroligen aabne sig, og yttre sin Fryd og Harme: 
for Publikum maa den Umyndige tie, og kan ei finde Middel til 
at forklare sin Sag og at gienvinde , hvad for stedse kan synes at 
være fortabt af den offentlige Agtelse, for hvilken Foielsen meget 
tidligere udvikles end Evnen til at erhverve eiler^vedligehoide den* 
Vi vende tilbage til vor Undersogelses 'egentlige FormaaL 
Naar Staten, fordi den selv kan have oprettet Skoler, dog ikke 
kan Tillægges andre Rettigheder, end dem, som hidledes fra den 
faderlige Myndighed , forsaavidt den overdrages for en Deel til 
Skolen, 'og naar -Skoleexamina , i Folge heraf, ei kunne betragtes 
anderledes, end som en privat Forhandling imellem Forældrene 
og Skolen, saa bor dette aldeles ikke udstrækkes til den Prcve, 
som Staten har den fuldkomneste Ret til at underkaste hver den, 
der tilbyder sin Tieneste i hvilket som helst Fag af den offentlige 
Embedskreds. Denne Pro ve er aldeles ingen Skoleakt, men en 
Regieringshandllng i strængeste Forstand, som grunder sig paa Re- 
gieringens Ret til at antage og beskikke Statens Embedsmænd, og 
F 2 
