6i 
Retsorden er fornoden til at holde Undersaatterne i Ave kan Ingen 
bedre vide end de, der beherske dem: men da man tillige er over- 
beviist om , ar al Regiering, alle Love have en vis Nytte til For- 
maali og at denne bestaaer deels i Statsforfatningens Vedligehol- 
delse, deels i Magt og udvortes Velstand, til hvis Forsvar og For- 
ogelse man endelig maa tage Tiders og Menneskers foranderlige 
Characteer i Betragtning: da dernæst Regentens og de adskillige 
Stænders Fordele, hvoraf Staten cr sammensat, tidt ere stridige, 
o g Menneskers saa modsatte Tilboieligheder ei let kunne bringes til 
nogen Harmonie ; saa bliver intet Andet tilbage, end ar Staternes 
Overhoveder ophitte visse Navne, der kunne synes at udtrykke, hvad 
Alle i Almindelighed maae attraae: disse ere Dyds, Retfærdigheds 
og andre, der klinge vel i ethvert, men fornemmelig i Almuens 
Orne, endskidndt de i Mening og Bemærkelse hos denne og dens 
Beherskere kunne være meget forskiellige. Dette er uden Tvivl 
4en Theorie, der, skiondt ikke ganske tydelig tænkt, dog i Gier- 
ningen leder mange Statsmænds Handlinger, og næsten paa ethvert 
Blad i den borgerlige Historie findes -saa rigtig udtrykt, som de 
handlende Personers individuelle Tænkemaad« og de mange Slags 
Hindringer, der i Udforeisen altid forekomme, uagtet al Overeens- 
stemmelse i Principerne, nogenledes kunne tillade* 
At udrydde denne Mening, saavidt ved Skrivter mueligt kan 
være, at aabenbare JRettens og Dydens enige Væsen og gaae tilbage 
til dens forste Grunde, for deraf ar oplyse, at, hvor uiigeartede og 
mangfoldige vore Pligter end kunne være , saa udspringe de dog af 
samme Kilde, dette er for nærværende Tid dog ei min Agt. Phi- 
losophiske Afhandlinger over denne Materie ere vel ci uden Nyt- 
