delbart reise sig af Legemet eiler middelbart af andre Ting, der 
r^re Sandsernc |paa en angencm Maade. Hovedsagen er efter den- 
ne Forudsætning derfor, at forsvare Livet og dets Hielpemidler* 
paa det ar samme ei alene kan flyde let og uden Frygt, men og- 
saa undertiden overstrømmes af en Vellyst, der driver Frygten 
bort; men hvad der bevirker dette, deri bestaaer det Nyttige, hvor« 
paa ak Overlæg i det menneskelige Liv gaaer ud. De , der nu 
bifalde den forste blandt disse Meninger, ligesom de ikke kunne, saa 
pleie de ei heller let at kalde den Sag i Tvivl, at det jo er sam- 
me Idee om Dyd, som den Vise i sit offentlige og private Liv, i 
Statens og sit eget Huses Bestyrelse med uafvendt Oic bor forfdl- 
ge; endskiondt det ei er ham ubekiendt, at denne Dyds, ligesom 
Sindets egen Form, efter de Tings Beskaffenhed, med hvilke den 
har at gidre, kan udvikle sig paa mange Maader. Hvorved det 
desuden let indsces, at Begreberne om Ret, Billighed og Velan- 
stændighed, saaledes som disse fremstille sig, ei alene for den al- 
mindelige Mand, men endog for de Klogeste og mefist Oplyste 
selv, ei ere saa rene og uforfalskede, at jo meget Urigtigt, Vak- 
lende og Ubestandigt, ifolge Tidernes og Menneskenes Sæder, maa 
være blandet dermed. Ligesom der ogsaa i den saa kaldte Natur- 
ret findes mange Ting,, hentede af de borgerlige Lova, hvilke Ju% 
risterne nu gemeenlig agte som Fornuftens egne Forskrivter, fordi 
<le fleste europæiske Nationer have ost dem af romerske Kilder, og 
de derved have faaet almindelige Loves Kraft. Men da samme 
Fornuft alligevel i nogle, og det meget vigtige Stykker ei vil kien- 
des derved; saa kan man ikke forundre« over, om de, der dog selv 
for private Forhold have stadfæstet denne Lov, ofre vise, at de i deres 
andre offentlige Handlinger eller mod fremmede Folk ligesaa lidet an« 
