6g 
Thi, skiondt Sandhedens Kilde ei er saa forborgen, at Udgangen 
dertil kunde synes spærret for de Fleste, saa behoves der dog 
Kunst, og det ingen almindelig, til ei, naar man deraf vil ose og 
opdrage Vandet af den dybe Grund, at giore det muddret baade 
for Os selv og Andre. Derfor have nogle i denne Kunst særdeles 
Kyndige heller udgravet Bronde, hvoraf de Ovrige kunne hente detre 
Vand, vel ikke gandske klart, som i Kilden selv, men dog saavidt 
Nytten her i Livet fordrer, og saaledes, at dé Fleste kunne og pie ie 
at være tilfredse. Heraf have Sæder og borgerlige Love deres Op- 
rindelse; blandt hvilke Juristerne i et System have samlet de al- 
mindeligst antagne og til de fleste Nationers Tarv mest passende* 
og adlet dem med en Naturrets ærefulde Navn. Thi hvad Natu- 
ren eller Fornuften byder er deels imellem du lærdeste Mænd 
endnu omtvistet, og deels vilde det, hvis det endog overhovedet 
var almindelig bekiendt , med Hensyn til enslige Livets Tilfælde 
dog være urandsageligt, eller meget vanskeligt at anvende. Thi til 
ei alene rigtig at bedomme samme , men til derhos at giore Sand- 
heden saa indlysende, at den endog af Andre, ja, af de stridende 
Parter selv, erkiendcs, er ei engang en ovet Dommekraft altid til- 
strækkelig, men dertil udkræves ogsaa stor Anseelse, hvilken In- 
tet i saa hoi en Grad kan forskaffe, som Menneskers almindelige 
Mening og alle Nationers Overcensstemmelse. 
Naar der altsaa i Stater blev indfort Rettergang, og den of- 
fentlige Tugr anordnet saavel ved Salder som ved Love; saa maatre 
ei alene de Rettigheder og Pligter bestemmes, formedelst hvis 
iagttagelse Enhver fik Navn af en retskaffen Mand; men <n Idee 
om Sædelighed og Billighed ogsaa fremstilles for Gemytterne, der 
