83 
Gode* Hvad nogen her kunde indvende, at denne Sætning synes 
sig selv modsigende, da Enhver paa denne Maade fik en Ret i og 
til altø Ting, hvoraf nodvendig en evig Krig maatte retse sig, 
vil i Grunden Intet sige. Thi ikkun saadan Tingenes Brug er at 
billige, saaledes er det fælles Endemaai beskafFet, at, jo nærmere 
enhver En slig kommer samme, desto storre Nytte udbreder sig 
deraf til Allesammen: Deri bestaaer den evige Ordens Lov, som 
man uden et Forsyn ei kan tænke, men tilligemed dette nodes ti! 
at forudsætte. Men da Ingen noksom kiender Leddenes Sammen- 
hæng i denne Kiede, Ingen ei engang begriber sin egen Natur til- 
fulde; saa bor man betænke hvorvidt man ved sandsynlige Gis- 
ninger eller Formodninger kan komme; og deraf har ogsaa den 
saa kaldte Naturens Ret sin Oprindelse. Hvad der nemlig ,efter 
alle Folks Overeensstemmelse kommer Naturen eller Fornuften 
nærmest og, saa godt som mueligt, er deraf et Aftryk, det er 
bleven vedtaget af Alle, endskiondt det desuagtet i mange Ting 
er aabenbart , hvor langt det for Ideen som sit Monsier staaer til- 
bage. Hvad altsaa for det fdrste Pagter angaaer, saa indseer En- 
hver, at Kilden dertil er en tvivlsom Ret: thi, var denne i et- 
hvert Tilfælde gandske tydelig og e.rkiendt, saa vilde der ingen 
Grund være, hvorfor Nogen efter Fordrag skulde fordre hvad end- 
og uden det tilkommer hum: med mindre .man skulde paastaae, at 
Rettigheder derved alene kunne erhverves, hvortil der ellers ei er 
ringeste Grund: hvilket dog Ingen enten hidindtil har kunnet, el- 
ler rimeligviis nogensinde vil være istand til at godtgiore 7 da en 
moralsk Pligt eller Magt ligesaa lidt af et Ord , . en viikaarlig Hånd* 
ling eller noget Andet, der selv ei er morals kt, kan udspringe, 
som det overalt er mueligt,, at Noget af et absolut Intet kan biiye 
' L 2 
