87 
at være t Små med sig selv.. Dernæst, endskio-ndt Noget- i hihi 
Tingenes Orden er bestandigt, og derfor bleven krone: med- aj u -ri- 
deligt Bifald, saa vil man dog derhos finde Meget deels vilkaa-rligt 
deels særeger for visse Tider og Steder: ja ei engang den, almin- 
delige Lovkyndigheds Videnskab,, som man kalder den naturlige, 
kan jeg uden Indskrænkning indromme, at den endog overhove- 
det til Menneskets Natur eller selskabelig Forhold er den- mest 
passende , f. Ex. hvad man deri om Eiendom ,. Arv og Testamen- 
ter pleier at foredrage som evig gyldige Forordninger: thi deri 
findes uden jTvi-vl mange Stykker, der efter mine Tanker langt 
bedre kunde være fastsatte; endskiondt jeg ikke nægter, at det 
nu vilde være et voveligt Arbeide og farligt Lykkespil at giore 
noget Forsog til at raade Bod paa et saa indgroet Onde. Men 
Grunden til Vildfarelsen ligger deri, at de Lovkyndige ei have ost 
af Kilden selv> ei anlagt deres Plan efter Ideen om det hoieste? 
Gode, som alle Bestræbelsers Endemaal, men ikkun taget det al- 
mindelige Livs Nytte eller Staternes Magt og Velstand i Overvei- 
else. Dog, hvorledes det end hermed er beskafret , og hvorledes 
man end vil bedomme denne Meningernes Forskiel; saa er det/ 
dog tydeligt nok, at hiin sædvanlige Retfærdighed har mange af« 
vexlende Skikkelser, medens den hoieste altid er een > sig selv lig 
og, som Guddommen, evindelig maa bestaae. Men ? for at komnie> 
til Fordrage igien, saa troer jeg nogenledes at have viist, at de 
uden for det borgerlige Selskab hverken er saa nodvendige som i 
samme, ei heller altid gyldige, skiondt de efter alle Regler kunne 
have været sluttede. Vi see ogsaa , at Friderik den anden af Preus- 
sen , der af alle sin Tids Konger var den mest beromte og i sin 
Ungdom selv havde skrevet mod de af Machiavet fremstillede 
